INSPIROVÁNO SKUTEČNÝMI UDÁLOSTMI
18. KVĚTNA 1965
LETIŠTĚ LE BOURGET PAŘÍŽ, FRANCIE
Jak bylo v Damašku?
Musím mluvit s předsedou vlády Izraele.
Merci.
RODINNÝ DŮM KOHENOVÝCH BAT JAM, IZRAEL
POLNÍ KANCELÁŘ MOSADU TEL AVIV, IZRAEL
Haló?
Ozval se nám Frantík?
Ano.
ŽIDOVSKÉ GHETTO DAMAŠEK, SÝRIE
Rabín Endibbo?
Ano.
Pojďte s námi.
Díky, že jste přišel tak pozdě.
MÁ DRAHÁ ŽENO NADJO,
BUDOVA RÁDIA DAMAŠEK DAMAŠEK, SÝRIE
Tady George Seif, Rádio Damašek.
Před několika minutami mě náš milovaný prezident Amín al-Háfiz
požádal, abych ohlásil následující.
Sionistický špion Eli Kohen...
Dobře jsi udělal.
Teď se podepiš.
Chlapče, chudáku,
ty si nepamatuješ svoje jméno.
Ty nevíš, kdo jsi.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
O 6 LET DŘÍVE
OBCHODNÍ DŮM HAMAŠBIR TEL AVIV, IZRAEL
Muži,
miluji tě nejvíc na celém světě.
Ale jestli dnes večer přijdeš pozdě, zavraždím tě. Nadja.
Kolik stály?
Po tom ti nic není.
Jsou pro mě moc drahé.
Nic pro tebe není moc drahé, mon amour.
A pospěš si, jinak přijdeš pozdě.
Byly strašně levné. Zlevněné...
Zlevněné na polovinu.
Moc se mi líbí.
Hej, co se stalo?
Další útok na severu.
...velké škody ve městě Tiberias
na izraelsko-syrské hranici.
Izraelský premiér na prohlídce trosek.
Tato zemědělská osada, kibuc,
leží na území nárokovaném oběma národy.
Boj vzplanul rychle, když Syřané údajně vystřelili
na izraelské zemědělce řídící traktory.
Izrael při protiútoku použil tanky, minomety a letadla.
Nemusíme chodit.
Sýrie udává 70 zabitých Izraelců...
Ne, v pořádku.
...a 5 sestřelených letadel.
Izrael udává sestřelení 6 syrských MiGů.
Izrael zveřejnil tyto záběry údajného leteckého souboje...
A děti. Co ty děti?
Taková hrůza, vážně.
Řekli počet obětí?
- Já... - Tady jsi.
- Celý večer tě hledám. - Bonne nuit.
Jsem tady s Nadjou. Pamatuješ na ni?
- Nadjo! - Ahoj.
- Ahoj.
Víš, že má žena
je do tebe úplně zblázněná?
- Děkuju moc... - No ne?
Donesete nám tonik s citronovou kůrou, prosím?
Ariku, to je Eli. Nadjin manžel.
Propána.
Hrozně se omlouvám.
- Já. - To jako vážně, Ariku?
Vážně?
- Ne... - Ne, v pořádku.
Já jsem zděšen.
Vítám tě.
Prosím, tím se netrapte.
- To ta vesta. - Ne.
Nic se neděje. Dokážu to,
přinesu nám všem rundu toniku.
- Ne, ne. - Jdu s tebou.
Ne, ne.
S citronovou kůrou.
Ach, ty děti.
Ty děti, mně...
Mně tolik záleží na dětech.
Hele, nech toho.
- Nejsi laskavý. - Já vím.
Je od nich hezké, že nás pozvali.
Pozvali nás, aby dodali večírku kolorit.
Nic víc.
Kolorit jaké barvy?
Hnědé.
Nezačínej s tím zase.
Není to pravda. Pozvala nás, protože mě má ráda.
Je moje kamarádka.
Kamarádka? Děláš jí úpravy šatů.
Jsi její zaměstnanec. Nic víc. Jsi její služtička.
Naštval jsem tě?
Nadi?
Nechtěl jsem říct, že není tvoje kamarádka a nemá tě ráda.
Přesně to jsi chtěl říct.
Myslíš, že protože mají peníze...
Ne, to není proto.
Myslí si, že jsou lepší než my.
- Kdo? - Oni všichni. Každý.
Jejich pitomé večírky
a dětinská hudba.
Netuší, co jsem dokázal v Egyptě.
Myslí si, že jsem jen další imigrant.
Jak to mají vědět, když jim to neřekneš?
Sedíš potichu v koutě a očekáváš, že to každý uhodne.
Mohli by se zeptat.
Víš, co vidí, když se na mě dívají?
Vím, co vidím já.
Vidí Araba.
Nic víc.
Židovského, ano.
Ale jenom Araba.
Jsi můj Arab.
No tak.
- Eli? - Hm?
Uděláš pro mě něco?
Ano.
Doneseš mi tonik s citronovou kůrou?
KIBUC EIN GEV IZRAELSKO-SYRSKÁ HRANICE
K zemi!
- Na zem! - K zemi!
Všichni na zem!
Všichni!
KANCELÁŘ MINISTERSKÉHO PŘEDSEDY JERUZALÉM, IZRAEL
Už toho mám dost, pohřbívat moje syny a dcery...
Cigaretu?
Už nekouřím.
...a chci vědět, co to je.
A jestli mi nedáš správné odpovědi,
seženu si někoho, kdo mi je dá.
Jákobe, takhle to dál nepůjde.
Nesmí!
Najdi mi řešení!
Musíme tam někoho poslat co nejdřív.
- Takhle to nefunguje. - Tak zařiď, ať funguje.
Nemáme tam nikoho, kdy nám řekne, co se děje. Jsme slepí a hluší.
Chápu, ale o čem mluvíš, chvíli trvá.
- Jak dlouho? - Sýrie není jako Egypt.
Jsou paranoidní, podezřívaví.
Připravit věrohodné krytí, vycvičit...
Bavíme se aspoň o dvou letech.
Máš šest měsíců, ani o den víc.
Nemožné.
Chceš teď jít dovnitř a říct mu to?
Půjdu s tebou. Jen do toho.
Dej mi vědět, jakmile najdeš lidský zdroj.
Téhle chyby už jsme se jednou dopustili.
Pojď se mnou. Chci ti něco ukázat.
Pojď se mnou, ano?
Neměl bych ti to ukazovat.
Nathane,
v pořádku.
V posledních pěti měsících byly ze syrských Golan čtyři útoky
na naše vesnice.
Útoky se stupňují.
To všechno vím.
Mlč a poslouchej.
Tyhle letecké záběry
od našich amerických přátel.
nám ukazují přesné lokace,
odkud Syřané střílí.
A co jsou tyhle tečky?
To mi řekni ty.
Rozhodně těžká technika.
Tanky?
Dane...
tyhle jsou focené hodinu před...
a tyhle po posledním útoku.
Žádné tečky.
Kam zmizely?
Myslíme, že pod zem, ale nevíme.
Takže tyhle útoky...
Pane Bože, nejsou náhodné.
Mají odvádět pozornost.
Syřané se snaží, abychom se dívali jinam.
Ano.
Proč? Co chystají?
Netušíme, co budují,
ale můžu tě ujistit,
že se nám to nebude líbit.
Golany jsou jedno z nejhlídanějších míst na světě.
Syřané tam nepouštějí nikoho.
Ani své lidi.
Potřebujeme oči a uši za hranicemi.
Chápu, ale...
Našim lidem jsme povinní právem žít v míru a bezpečí.
V tomhle kraji je za to právo potřeba zaplatit určitou cenu.
Někdy je ta cena vysoká,
jak moc dobře víš.
Podívej, než mi řekneš ne,
vezmi v úvahu všechny ty lidi, za které jsme zodpovědní.
Nejen toho jednoho.
POLNÍ KANCELÁŘ MOSADU TEL AVIV, IZRAEL
Ukaž mi ho ještě jednou.
Něco zajímavého?
Rodiče z Aleppa,
vyrůstal v Alexandrii,
emigroval do Izraele před třemi lety.
Už se sem hlásil dvakrát.
- A vyřadili jsme ho, protože... - Nemáme rádi dobrovolníky.
Příliš horliví.
A také kvůli jeho bratrovi.
Maurice Kohen, analytik, egyptská sekce.
Pašoval židy z Egypta do Izraele.
- To je dobré. - Včetně své vlastní rodiny.
Dorazil až několik let po nich. Zůstal tam a pomáhal.
Ano...
zadržený v souvislosti s Lavonovou aférou.
Takže v Egyptě má trestní rejstřík.
No tak nic. Jdu hledat dál.
Mám poslat všechny domů?
Zavřít dveře?
Myslel jsem, že jsme s tím přestali.
Něco o tvém manželovi.
Zoufalá doba
vyžaduje zoufalé činy.
Dones mi kafe.
A zavři dveře.
Haló?
Paní Burková,
nerad volám tak pozdě, ale zkoušel jsem to už několikrát.
- Tady... - Vím, kdo volá.
Prosím, už sem nevolejte.
ELIAHU KOHEN
UL. ALLENBY 56, 16:00. 3. PATRO.
To je on?
Ještě jednou mi řekni, jaký ma tohle význam?
Každého dokážu naučit vysílat,
sestrojit bombu,
působit v utajení.
Ale opravdový agent má instinkt
a ten se naučit nedá.
Buď ho má, nebo nemá.
Tak jsi mu dal špatnou adresu.
Agent by měl vycítit, že něco nehraje.
A že je sledovaný.
Ale shlížejí na něj desítky dalších oken.
A i kdyby věděl, že je to zkouška,
jak by mohl vědět, že...
Neuvěřitelné.
Moc mu to trvalo.
Víte, kdo jsme?
Ano.
Jestli mám pravdu, už jsem se dvakrát hlásil.
A dvakrát jste mě odmítli.
Poměry se mění.
Nabízíme vám příležitost udělat se svým životem něco důležitého.
Považujete se za vlastence?
Miluji tuhle zemi vší mocí.
Kdyby vlast potřebovala, abyste skončil v práci,
udělal byste to?
Abych dělal co?
Kdyby vlast potřebovala, abyste skončil v práci,
udělal byste to?
Ano.
Kdyby vlast potřebovala, abyste lhal přátelům, rodině,
své ženě,
udělal byste to?
Ano.
Kdyby vás vlast požádala, abyste riskoval život,
udělal byste to?
Už jsem to udělal.
Na tomhle rozhovoru není nic hypotetického.
Zítra ráno vstanete,
sbalíte si oběd,
políbíte na rozloučenou ženu
a přijdete sem, aniž byste to komu řekl.
Začnete pracovat se mnou a mým týmem.
V nadcházejících dnech podstoupíte řadu testů
a jestli projdete,
absolvujete období výcviku.
Jestli potom usoudíme, že jste pro nás vhodný,
možná vás zaměstnáme.
Abych dělal co?
Au!
Copak?
Už zase.
Chci ten šicí stroj zabít,
než zabije on mě.
Díky.
Pojď se mnou.
Co?
Eli, ne. Nemůžu.
Musím dodělat tyhle šaty.
- Potom. - Eli, no tak.
Potom.
Sledování.
Dva mí agenti nás právě teď sledují.
Už nás sledují nějakou dobu.
Chci, abys je poznal, než dojdeme k džusovému baru.
Ať nevidí, že víš,
dá ti to výhodu.
Kličkuj
různými směry.
Změň svůj vzorec
a kdykoli můžeš, zkontroluj odrazy.
Pokračuj v chůzi.
T-55, ruský.
Kombinuje vysokorychlostní dělo s výjimečným dojezdem.
MiG-17, ruský.
Tento model má zcela nové, štíhlejší a do výše posazené plochy křídel a ocasu
pro rychlost téměř jeden Mach.
Takže...
kdo?
To nestačí. Znova.
Nedáváš pozor.
Chceme dosáhnout 25 slov za minutu.
Teď.
ŘÍJEN
Stop.
- Čtrnáct slov. Tři chyby. - Znova.
Poručík Afíf al-Bizri.
Plukovník!
Vlastně plukovník Afíf al-Bizri.
ČERVEN
ČERVENEC
SRPEN
ZÁŘÍ
Raz, dva,
tři, čtyři...
Ten v hnědé košili s krátkým rukávem.
Znova.
Stop.
Čtyřicet pět slov. Nula chyb.
Zvládnu ještě líp.
Ahmad Suidani, šéf tajné policie.
Tank T-55, ruský.
120milimetrové minometné granáty. Dál.
Ten v zelené čepici
a starší žena u stánku se zeleninou.
Oba špatně.
Zítra to zkusíš znova.
Chyby si nemůžeš dovolit, Eli.
Chyby si nemůžeš dovolit.
Poznal vás oba.
Flákáte to.
Promiňte.
Hledám svého manžela, Eliho Kohena.
Tohle není...?
Přichází od severu.
- Od jihu, nebo od severu? - Neviděl jsem.
Potřebuje projet.
Všichni ven!
Ty ne.
88.
Prohlubuje si krytí.
Všechno jde podle plánu.
Musíme ho dostat do Buenos Aires rychleji.
- Je ideální čas nasadit ho. - To nemůžu odsouhlasit.
Pokud vím, pracuješ pro mě.
Nemá zajištěné krytí.
Krytí není nikdy dokonalé. Čekáme a umírají lidé.
V Damašku nám nezabezpečený není k ničemu.
A co rizika, když ho tam pošleme?
Premiér celé dopoledne utěšoval matku, která přišla o dvě děti.
Devítiletou dívku, která přišla o oba rodiče a obě nohy.
Švédskou dobrovolnici, která přišla o zrak,
protože sem přijela
sklízet rajčata.
Nepoučuj mě o riziku!
Měl jsi šest měsíců.
Potřebuju svého agenta.
Pracuješ na svém krytí?
Nevšiml jsem si tě.
- Neskončil jsi pro dnešek? - Skončil.
Jenom ještě trochu studuju.
To všechno je tak matoucí. Oni snad mají revoluci každé dva měsíce.
Žertujeme, že v čele je první důstojník,
který se ráno dostane do rádia
a řekne lidem, že je prezident.
Zítra mám odevzdat tvůj posudek Jákobovi.
Co se v něm píše?
Že jsi uspěl ve všech zkouškách.
A může z tebe být operativec.
Děkuju.
Ještě mi neděkuj.
Máš 24 hodin, aby sis to rozmyslel.
A chci, aby sis dal na čas a opravdu se zamyslel.
Když přijdeš a řekneš ano, zprávu odevzdám
a začneš pracovat v utajení.
Ale jestli řekneš, že ses rozhodl, že se tudy vydat nechceš,
zprávu upravím.
Napíšu, že jsi se ukázal jako nevhodný kandidát.
Ty chceš, abych řekl ne?
Je to tvůj život,
o čem se bavíme.
Chci, abys věděl, že nemáš povinnost tohle dělat.
Na to je trochu pozdě.
Dvacet čtyři hodin.
Řekni mi pak.
Haló?
Nadi.
Co?
Jsi v pořádku?
Tvá matka mi jednou řekla, že když muž své ženě přinese květiny, podvádí ji.
To zní přesně jako moje matka.
- S kým mě podvádíš? - Co...
tím myslíš?
Šla jsem za tebou dneska do obchodu.
Prý už tam nepracuješ celé měsíce.
Promiň, měl jsem... ti to říct dřív.
Chtěl jsem jen jistotu, že mi tu práci nabídnou, než se začneš těšit.
Jo, ale ty to chceš?
Být... cože to bylo?
Budu nákupčí
pro Ministerstvo obrany.
Budu cestovat po celém světě.
Nakupovat zásoby, nábytek,
možná dokonce zbraně, pro Izrael.
Je to nebezpečné?
Co?
Ne.
Eli, jestli jde o peníze, můžu si najít další práci.
Ne, moje žena nebude mít dvě práce.
Jsi primitiv.
Jsem tvůj primitiv.
Tohle je příležitost,
jak ti dát život, jaký jsem ti sliboval, Nadi.
Budeš odjíždět na dlouhou dobu?
Práce pro stát
má takový potenciál.
Jestli se teď během pár let osvědčím,
třeba ze mě udělají i velvyslance
takže ty budeš paní velvyslancová Kohenová.
Tak proč jsi za mnou šla do staré práce?
Jen jsem šla okolo.
To je všechno.
Tak řekni ano, Eli...
na tu práci.
Řekni ano.
3. LEDNA 1961
CURYCH HLAVNÍ NÁDRAŽÍ CURYCH, ŠVÝCARSKO
CURYCH
Der Spiegel, bitte.
Šalom. Salanger jméno mé.
Vítejte v Curychu.
Svlečte se, Eli.
Co to je?
Ale nic.
Taková hloupost. Má žena a já...
si píšeme dopisy a necháváme je na legračních místech.
Přečtěte si ho a dejte mi ho.
Přečtu si ho později.
Není žádné později.
Eli, miluju tě nejvíc ze všeho na celém širém světě,
i s tím hloupým knírkem.
Píše, že se jí moc líbí můj knír.
Oblečte se,
Kámile.
Počkám venku.
Jak jde nekouření?
Skvěle.
Zkus žvýkat.
Budu o tom uvažovat.
Dorazil. Právě teď dostává informace.
Dobře. Výborně.
Co to je?
Takže paní Burkovou moje úplatky nezajímají?
Neměl jsi to dělat.
Co se mu stalo, nebyla tvoje chyba.
Možná.
Znal rizika.
Ztratili jsme agenta. To se stává.
Víš, poprvé jsem paní Burkovou viděl,
když jsem jí nesl tu špatnou zprávu.
Před tím
jsem nevěděl, jak vypadá.
Tak je to lepší.
Čisté, efektivní.
Je to firemní zásada.
Můžu se tě na něco zeptat?
Určitě.
Buenos Aires...
Přesahuje to moji platovou třídu a možná bych se na to neměla ptát, ale...
Není to riskantní, vystavovat ho více lidem, než je potřeba?
O to přesně jde.
Argentina je nedůležitější centrum arabských emigrantů.
Je to pro Eliho ideální místo,
aby si vytvořil vztahy
uvnitř arabské komunity v přehlednějším prostředí.
Je to záměrné riziko.
Jmenuji...
se Kámil Amín Thábit.
Jmenuji...
se Kámil...
Jmenuji...
Jmenuji se Kámil Amín Thábit.
Pojmenovali mě po otci,
Amínu Thábitovi.
Má matka se jmenuje Saida Ibrahimová.
Oba se narodili v Damašku,
ale přestěhovali se do Bejrútu kvůli práci.
Tam jsem se narodil já,
v roce 1915.
Nakonec
se mí rodiče přestěhovali do Buenos Aires...
kde mému otci patřila veliká textilní fabrika
v ulici Legazzi.
Číslo 74.
Čtyři.
Tam teď bydlím.
V ulici Legazzi.
V čísle 74.
Když můj otec zesnul,
budiž mu země lehká,
převzal jsem firmu a s hrdostí můžu říct,
že se stal jednou z nejvýznamnějších
textilek v celé Jižní Americe.
Moje matka,
budiž jí země lehká,
zemřela už před lety.
Nemám bratry ani sestry.
Měl jsem starší sestru, ale...
zemřela, když mi byly tři roky.
Takže jsem jenom já.
Já sám v Damašku nikdy nebyl,
ale...
zamiloval jsem se do něj z vyprávění mého otce.
Jsem ten největší vlastenec
mé milované vlasti.
Mám pocit, že nadešel čas...
abych se vrátil...
a přispěl, jakkoli budu umět.
Věřím, že můžu účinně přispět.
Jmenuji...
se Kámil Amín...
Thábit.
Nemáme moc času, prosím.
Podepište svůj dopis.
Překlad titulků: Pavel Sláma